Vi utbildas i att vara uppmärksamma.
I att sätta fingret på problemet.
Hej.
Att ställa de rätta frågorna.
Att hitta grundorsaken.
Tills vi vet precis vad den består i.
Jag söker dr Hunt.
Nej, han kom inte hem i natt. Det är dr Yang, sök honom! Nej, jag väntar.
Så att vi kan ta itu med den.
- Vad är det? - Du kom aldrig hem.
Det var en bussolycka. Vad gör du här?
Jag tänkte... att du haft det jobbigt i natt, så...
- Jag kommer med lite kaffe. - Fint, tack.
- Man måste vara väldigt försiktig. - Var är det?
Jag glömde det. Men fortsätt sova, du.
Annars är det lätt att gå för långt.
- Vi kanske bara skapar problem. - Kom tillbaka till mig.
- Nej. - Du saknar det.
- Vad skulle jag sakna med neuro? - Mig.
- Vi sa ju att det inte var bra. - Förut ja, innan vi fått tillbaka Zola.
Jag saknar dig. Kom tillbaka, bara en dag!
Tänk på gåtfullheten, underverken, gliomen...
Meningiomen, astrocytomen...
Dr Webber. Dr Webber!
- Upp och hoppa, Richard! - Dr Avery är här för blåsoperationen.
Hej, Catherine.
Ta det lugnt. Jag vill se den nya blåsan.
- Har man sett! - Dr Keaton.
Den har vuxit ur patientens egen blåsa och ur stamceller. Så fin!
- Allt nattjobb lönade sig. - Vi hade inte klarat det utan dig.
Smickrare! - Innan vi sätter in den där nere, ska jag ha tag i min son.
Och du borde få i dig kaffe.
- Vi ses på operation. - Dr Keaton!
- Blev det sent i går? - Ingen fara.
Men jag vakar hos Adele.
- Men när hinner ni sova? - Jag mår bra, Bailey.
- Jag mår bra. - Jaha, ja.
- Ta bort äggröran från min filt! - Du ville ju inte ha nåt.
- Du lär få hjärtinfarkt vid 35. - Fråga nu!
Är det inte hemskt att tvinga en ledsen mor?
Nej, det är hemskt att jag fick vaka när du grinade över babyn.
- Han har faktiskt hjärnblödning. - Nej, han riskerar att få det.
- Jag har koll på det. - Du kan faktiskt köra på tentan.
Jag vet precis vilken fråga som kommer att knäcka dig. Robbins?
- Jag måste dra. - Då är det Robbins. Jag följer med.
Var är Derek?
Jag vägrar jobba ihop, men han ger mig en araknoidalcysta.
När Owen godkänt det ska en respirator stängas av.
Där är han.
Han bjuder bara på nötter, det betyder ingenting.
Cristina. Jag går till Derek nu.
- Om igen: Om min mamma kommer... - Då har vi fullt upp i dag.
Säg: "Tyvärr, men Jackson hinner inte umgås i dag."
- Där är du ju! - Dr Avery.
Så trevligt att ses igen, dr Sloan. Flytta er så att jag får se min pojke!
- Så mager du är. Har du smokingen? - Smokingen?
Jackson ska gå med mig på Medicinstiftelsens bal i kväll.
Och det här är dr Mara Keaton. Hon är min stjärnstipendiat i urologi.
Mara. Det här är min son Jackson.
- Dr Mark Sloan. - Så trevligt att träffa er.
Mara kanske ska börja här nästa år,
och då kan min son visa henne runt.
Dr Sloan, kan ni avvara honom bara ett par timmar?
Javisst. - Visa henne runt, ta tid på er.
- Det går inte, vi har fullt upp. - Kepner kan rycka in.
Perfekt!
Hej!
Då var det väl dags.
- Ska vi göra det nu? - Om ni inte... Vill ni säga nåt?
Nej. Han har hört mig pladdra i 22 år. Han vill nog ha lugn och ro.
- Och nu? - Vi ska stänga av respiratorn.
Då slutar han andas. Jag ska stänga av monitorerna och ta bort sonden...
Vi tittade på nån dum tv-film och nån stängde av nån killes respirator.
Han sa: "Gör aldrig så mot mig!" Han skojade.
"Dra inte ur kontakten. Lägg mina organ i en burk."
"Svik inte mig!"
Sluta med det där!
Sluta. Jag klarar inte det här. Sätt på den igen.
Maken ångrade sig, Owen. Han bad mig sluta, så jag slutade.
- Vad ska du göra nu? - Operera med Teddy.
- Nej, du ska sitta hos honom. - Och övertyga honom?
Nej, hjälp honom att förstå att inget annat återstår.
- Gör ditt jobb och var lite empatisk! - Ville ni nåt?
- Jag undrar om jag kan hjälpa till. - Nej.
Jag var med redan när Michael kom in. De känner mig.
- Ni jobbar väl natt nu? - Jag kan stanna.
- Jag tycker inte... - Cristina, låt henne hjälpa till.
Tack.
Jag är klar jurist. Det är min första anställningsintervju. Det går så bra.
Men när jag ska ta i hand svimmar jag.
- Med rumpan i vädret. - Och kjolen uppdragen.
- Och jag hade mormorstrosor. - Fick du jobbet?
- Nej. - Det går bättre när cystan är borta.
Vi ska göra en s.k. marsupialisering. Vi snittar i cystan -
- så att den töms helt på vätska.
- Men ni fann en tumör, sa ni? - Ja, ett litet meningiom.
Det är godartat, men om du får besvär kan dr Grey ta bort den.
Men cystan sitter i tinningloben. Det är därför du blir yr och svimmar.
- Är det dags nu, då? - Ja. Vi ses sen när det är gjort.
- Dr Grey, angenämt. - Hon saknar mig. - Hon har slutat på neuro.
- Hon vill tillbaka. - Nej!
Jo då!
- Klarar han en hjärtoperation? - Vi måste operera oavsett.
- Hjärnblödningen ska väl hävas först? - Vi måste tyvärr operera i dag.
Vi kan behandla Tommys höftdysplasi med abduktionsortos.
Jag tog med mig scones. Du hoppade ju över frukosten.
- Pumpafrö... Fy. - Jag tar den.
- Ät den. - Jag kan inte äta.
Du kommer att svimma, så ät nu!
- När ska han opereras? - Snart. Karev säger till.
- Jag ska väl operera? - Du fiskar bara meriter.
Nej! Fast lite, kanske.
Det kommer att bli en bra tentamerit.
Han ska inte operera. Han har inte sovit.
Ska Karev verkligen vara ihop med mamman?
- Det är han inte. - Han sov här. Han gav henne scones.
- Du gav mig scones... - Och vi sover ihop, för vi är gifta.
Nej, hon är hans AT-läkare. Alex Karev vill bara vara vänlig.
- Och det beror nog på mig. - De har ihop det.
- De har gjort en fin blåsa. - Får jag se?
Nej, det vill du inte. Den är så äcklig!
Den är som en sån där soppskål av bröd, fast den är gjord av kött.
Jag vill inte skratta, jag kissar på mig!
- Åh herregud, nu är det klippt. - Förlåt mig, vännen.
- Men nu är det slut med det. - Nu kan du skratta utan att kissa.
- Och nysa, hosta, ha sex... - Ni lär bli nöjd när hon gjort sitt.
Alla blir väldigt nöjda när jag har fått göra mitt.
- Och nu var det klart! - Jättebra.
- Perfekt kraniotomi. - Eller hur? - Så trista ingrepp lockar inte mig.
- Det är inte alls trist! - Hon gör det själv för första gången.
- Motorcyklist med ryggradsfraktur. - Jag kommer.
- När ni utför marsupialiseringen... - Jag ska vika in där, jag vet.
- Hon är duktig. Men om nåt händer... - Nej då, gå du.
Och det här är operationssal 2, som är precis likadan som sal 1.
- Måste ni ta akutpass femte året? - Ja, det är jäktigt.
- Så jag borde jobba nu. - Vi kan väl titta lite?
- Javisst. - Jag trodde mitt privatliv var dött.
Dejtar ni nån fortfarande?
- "Fortfarande"? - Jag undrar om ni dejtar nån alls.
- Men var gick ni er utbildning? - Pappa är vid Oxford.
- Så det är mitt universitet. - Oxford...
Sen Boston, och sen började jag hos din mor och här är jag.
- Vilka fina anor. - Nej, hårt arbete och bra tajmning.
Nej, jag fattar. Jag fattar precis.
Är det där Derek Shepherd? Kan vi stanna och titta på...?
Bara några suturer till.
- Jag har sett små hjärtan, men... - Det här var det allra minsta.
- Vad hände? - Buktad fontanell, vidgade pupiller.
- Hjärnblödning. - Ge mig ultraljudet!
Där.
Vi måste sätta en shunt fort, annars får han vattenskalle.
- Sök Marcus. - Nej, Shepherd.
- Han är upptagen, så ta Marcus. - Nej, ungen ska ha Shepherd!
- Cystan dräneras ordentligt. - Jättefin insats.
- Var kommer blodet ifrån? - Ingen fara.
Vi utvidgar kraniotomin.
- Ska vi öppna mer? - Ja, det går bra. Det är så lite.
- Folk kan vakna. - Inte vid hjärndöd.
- Han andas ju. - Med apparaten.
- När vi stänger av... - Då dör han.
Er make har dött.
Bra. - Här är ett EEG från en patient som också låg i respirator.
Strecken påvisar hjärnaktivitet.
De här linjerna har toppar, men er makes linjer är helt raka.
- Hjärnan är död sen 72 timmar. - Sluta.
Jag vill bara förklara...
Hur kan han vara död, när ni ska sätta ut livsuppehållande åtgärder?
Ta tid på dig, Sam. Det är ett svårt beslut.
Sitt hos Michael och ta tid på dig.
- Ta den tid ni behöver. - Tack.
Såja, såja... Jag vet hur svårt det är.
- Så här? - Ja. Det blöder lite, kauterisera.
- Så där. - Titta, där sitter tumören.
Herregud, där är den. Ska vi ta bort den?
Vi ska nog...
Ring till sal 2 och fråga när Shepherd blir klar.
- Han sa ju att jag kunde göra det. - Ja, och där sitter den.
- Han är snart klar, han kommer strax. - Vi får vänta och höra med honom.
- Ryggraden är stabil. - Och nu?
Han lär inte köra motorcykel mer. Hoppas att han kan gå.
Dr Shepherd. Kom till 4:an! Tommy har hjärnblödning och...
- Vem är Tommy? - Morgans barn. AT-läkaren Morgans.
- Vänta lite. - Kom omedelbart, snälla!
Gå, jag avslutar här.
- Var är din snygga turist? - Min mamma försöker tussa ihop oss.
- Ni skulle säga att vi har fullt upp! - Ni borde ha händerna fulla.
- Hon borde få känna era händer. - Hur gammal är ni, egentligen?
- Jag ger bara råd. - Idkar koppleri, snarare.
Hon stannar bara här en kväll.
Nej. Jag tänker inte ge min mamma den tillfredsställelsen.
- Du ska inte tillfredsställa mamma. - Barnunge!
Sam.
- Finns det... Vill du fråga nåt? - Nej tack.
Men sluta hänga här som en gam.
- Ska jag prata med honom? - Nej.
- Han behöver bara tid att sörja. - Han måste tänka klart och förstå.
Hans man håller på att dö.
De var på väg till mataffären.
De levde sitt trevliga, tråkiga liv -
- och då körde en bil på dem. Sam var helt oförberedd.
- Jag har ju lärt känna dem. - Har ni varit gift nån gång?
- Nej. - Säg inget då, för ni fattar inget.
Ni känner inte Sam. Ni vet inget om vad han behöver.
- Där är du ju! - Vad gör du här?
Vi är klara. Hon var jätteduktig.
Och Lexie tog bort meningiomet. En perfekt insats!
- Vadå? - Hon tog tumören.
Varför i helvete då?!
Hon hade inte godkänt det ingreppet.
Skulle hon genomgå ett till ingrepp?
- Du skulle ha sökt mig. - Jag ringde två gånger! Lori mår bra.
Vi vet ingenting förrän hon vaknar.
Jag borde ha vetat bättre, ni också. Ge mig bilderna så att jag får se.
Stackaren, hon är femtio år och måste ha blöja när hon dejtar.
Det förtar charmen när man säger: "Jag ska byta om till nåt skönare."
Fast vid hennes ålder är alla bra män ändå upptagna.
Det är för tragiskt, eller hur?
- Här är den nya blåsan, om ni undrar. - Ge mig den, dr Bailey.
Dr Avery. Jag har tappat bort den andra Avery. Får jag jobba med er?
- Nej. Ni fick en uppgift, dr Keaton. - Men...
- Vill ni gå på Medicinstiftelsens bal? - Ja, naturligtvis.
Ni tappade bort honom, så ni får hitta honom.
- En bal, det låter kul. - Kul? Det är så jobbigt.
Jag hette Catherine Fox.
Sen jag blev en Avery medför varje festspektakel -
- att jag måste dra på finkläderna och representera.
Och jämt ska jag hedra namnet Avery,
fast jag inte kan få utmärkelsen.
Namnet är en stor belastning. Det kan knäcka en.
Jacksons far råkade ut för det. Jag vill skona Jackson.
- Man får mycket att försvara. - Blir inte du nostalgisk?
Jag vill få vara Catherine Fox igen. Jag var mycket roligare då.
- Du är fortfarande rolig. - Jaså? Kul att du har märkt det.
- Tittade du också i serveringen? - På jambalayan? Så äcklig!
April har yoghurt och några rester.
Lexie tog bort en kvinnas tumör. Nu tror Derek att vi har sabbat henne.
- Gjorde ni det? - Nej.
Jag har varit med Owens dumma sjuksköterska hela förmiddagen.
Hon är en dum intensivvårds- sjuksköterska. Det här var ju gott.
- Jambalaya! Rena salmonellahärden. - Har du pippat AT-läkaren länge?
Vadå? Det gör jag inte.
Ni var i jourrummet tidigt i morse.
Ja, vi pluggade.
- Alex! Nej, fy på dig! - Tyst! Hon är AT-läkare och patient.
- Det blir som med Rebecca. - "Mosfejan"? Ja, hemskt.
Hon blir kär i dig, sen blir hon knäpp och pinkar på min soffa.
- Ni kan dra åt helvete båda två! - Hon får inte ligga på min soffa!
Är det bättre mellan dig och Owen?
- Är det där min kalkongryta? - Hur blir löken så knaprig?
Jag har i den sist. Jag har varit sugen hela dagen!
- Kontakta inte min morsa på Facebook! - Det gör jag inte.
Hur vet hon att Lexie och jag brutit, då? Nu ska nån urolog bli min tjej.
- Det där är mina! - Jag valsade runt på en blinddejt.
Jag tog bort henne som vän, som du sa.
- Hej, jag söker dr Avery. - Javisst, han är där.
Där är ni ju! Ska vi fortsätta?
Ja, det gör vi. Roligt!
- Cristina... - Sluta.
- Vi pratade... - Nej, du pratade och jag sa "sluta".
Jag mår bra. Allt är bara bra.
Vi kan väl prata över en bit mat.
- Dr Keaton... - Säg Mara.
- Du är trevlig, men nej tack. - Vad menar du?
Min mamma trodde väl att vi har nåt gemensamt, men tyvärr.
- Jag är inte ute efter... - ...en tjej.
Ni tror att jag ska tjäna er, som en konkubin.
Jag ska inte tjäna er, dr Avery, utan er mor.
Hon bad mig ta reda på hur det går med er karriär och ert kärleksliv.
Det är lite bättre än att tömma bäcken, men er mor är krävande.
Ni fattar nog att jag måste få fram nåt.
Så lägg av stroppfasonerna -
- och säg vad jag ska berätta.
Och prata på kaféet, jag är vrålhungrig!
Aldrig i livet.
Det är jambalaya i dag. Följ med.
- Var är Lexie? - Hon ska bara invänta provsvaren.
- Herregud, älskling... - Vi är Loris föräldrar.
- Dr Shepherd, dr Grey. - Hur mår hon?
Operationen gick utmärkt. Vi vet inte mer förrän hon vaknar ur narkosen.
- Nu vaknar hon. - Hej, Lori. Hur känns det?
Få se på dig. - Fina responser. - Titta på pennan. Upp, ner.
- Hur mår du? - Älskling, vi är här.
- Det är ett bra tecken. - Hej, vännen!
Det heter afasi. En del i hjärnan som styr talet skadades under ingreppet.
Med behandling kanske hon återfår en del av språket.
- "En del"? - Vad fan har ni gjort?!
Jag är ledsen. Jag menade absolut inte att göra skada.
Jag förutsåg inte det här. Förlåt, jag begick ett misstag.
Vi ska stämma er. Hon är 27 år. Ni har förstört hennes liv!
- Vi kommer att stämma er! - Tyst, Lori hör vad du säger.
- Det här var mitt fel! - Jag borde inte ha lämnat er.
- Hur kunde du? - Jag skulle ju visa tumören för dig.
Vi säger att det var mitt fel.
- Lexie blir knäckt. Måste hon veta? - Ja.
- Hon är inte tillräckligt stark. - Då passar hon inte som kirurg.
Har hon vaknat än?
Dr Webber var otrolig!
Han höll i din blåsa som om det var hans barn!
Herregud, sluta...
- Jag sa: "Vilket hemskt fult barn!" - Sluta, jag kissar på mig.
- Vänta. Kommer jag inte att kissa? - Nej, du kommer inte att kissa.
Jag kommer inte att kissa på mig!
Vänta lite, så där.
- Det var en nöjd kund. - Vi är verkligen ett bra team.
Vet du vad som skulle vara roligt i kväll?
Om du kom. Jackson ska följa med mig, men jag vill ha vuxet sällskap.
Jag önskar verkligen att jag kunde gå, men...
- Vet du? Det vore en ära att få gå. - Ja!
Kan du ordna en smoking?
Du måste sluta tro att du sviker Michael.
- Tänk att du hjälper honom i stället. - Emelie!
Det är svårt, men det är dags för honom och han behöver dig just nu.
- Hur ska jag göra när han sagt nej? - Han borde ha fått dö i olyckan.
Han hade dött ändå, men du hade sluppit våndas.
Nu blev det så att han dog i ultrarapid.
I måndags fick jag operera hjärtat, men i tisdags kollapsade lungorna.
I torsdags fick han njursvikt, och efter tre dagar var han hjärndöd.
Sam. Om han hade dött i bilolyckan där på vägen...
Om du hade sett hur han lades i en säck och kördes i väg...
Då hade han försvunnit som han gjort nu, men du hade insett det.
Och det kunde ha lugnat dig. Jag kände honom inte, men det gjorde du.
Men jag tror att han hade velat att du fick känna det lugnet.
Hämta blanketterna.
Du är kirurg utbildad i Oxford, det är ju fräckt!
Tror du att jag vill skugga hennes slashas till son?
- Hon känner inte av några gränser. - Jo, men hon hatar gränser.
- Man får sätta gränser och säga nej. - Då ger hon mig sparken!
Nej, hon kommer att respektera dig. Säg nej och motstå blicken.
Och när hon ser besviken ut, det är då man får stå på sig.
Jag kan inte stå på mig. Jag har inte den tågan.
Det stämmer inte. Jag märker att du kan stå på dig.
När vi tog bort tumören skadade vi Brocas område.
Så hon förstår tal och vet vad hon vill säga, men hon får inte fram det.
Men han kan väl åtgärda det?
- Nej, man kan inget göra. - Kommer hon inte att kunna prata?
Hon är 27 år! Nåt måste man kunna göra.
Nej. Det här är mitt fel också. Jag borde inte ha låtit dig göra det.
Herregud...
Den satt så bra till och jag hade aldrig gjort det om inte...
- Du såg den! - Gråt inte nu. Gå och tala med Derek.
Han lär vara förbannad och skrika och vägra titta åt dig i flera dagar.
Stå pall. Du kommer att lära dig av det här och aldrig göra om samma fel.
- Hjärtat är fint, dränaget funkar. - Och du fick två ingrepp.
- Din son är rena guldgruvan. - Vi har tur som får dig som läkare.
- Du lär ju sabba tentan och få sluta. - Tyst nu!
Jag går till min pojke nu.
- Är du och Morgan ihop? - Nej.
Hennes korkade kille stack, så hon behöver hjälp. Hon är min AT-läkare.
Har du sett en av de där gorillorna som tar sig an en liten kattunge?
Det kallas för "prägling". Den rädda kattungen låter gorillan hållas -
- för att kattmamman är borta. Du vet, den dumma kattkillen stack.
Det här är nåt helt annat.
- Akta dig. Hon är kär. - Nej då!
Gå och titta på dina djurprogram i stället!
Din stora, dumma gorilla...
- Gör ni er i ordning inför dejten? - Vi ska bara gå ut som kollegor.
- Vet hon om det? - Vad menar ni?
- Ni två har ju flörtat vilt. - Jag flörtar inte alls!
- Men det känns rätt kvalmigt. - Menar ni...?!
- Jag är gift! Min fru är på sjukhem. - Det vet jag väl.
Gud...
- Jag älskar min fru, Bailey. - Jag vet att ni älskar er fru.
Kärleken tar ju nästan kål på er. Ni ligger sömnlös.
Ni kämpar så för att hon ska känna att hon är älskad.
Jag kan göra det!
Var inte så hård mot er själv.
Alla här på sjukhuset flörtar hej vilt, det är ingen fara.
Ni är en bra man. Det vet jag, och det vet alla här.
Men "Dr Flörtpåse" kanske inte vet.
Man kan flörta för nöjes skull eller med ett mål i sikte.
Och jag vet vad ni sysslar med.
- Var det allt? - Ja, nu sker det snart.
Okej...
Tack.
Fan ta dig...
Därför tog det tre år att bekänna min kärlek och tre år till att flytta ihop.
Du trodde att jag var rädd för närhet, men jag var rädd för det här.
Jag var rädd för min starka kärlek.
Jag var rädd för att inse att jag aldrig kunde bli lycklig utan dig.
Jag var rädd för det här!
Rädd för det här som händer nu.
Fan för dig...
- Dr Yang. Kan jag göra nåt? - Kan du sluta ligga med min man?
- Jag vet inte varför jag... - Hör på nu.
- Låt bli mig! - Jag har inte...
Dr Hunt och jag har inget...
Jag flörtar med honom. Jag flörtar med alla för att orka med jobbet.
Jag svär på att det inte betyder nåt.
- Du bytte till nattjobb. - Ja, min kille... Jag har en kille.
Ring och kolla. Här, läs mina sms.
Sluta nu.
Dr Yang, jag ber om ursäkt.
Han är min chef. Jag skulle aldrig... Det svär jag på.
Förlåt.
Man gör som planerat. Om nåt oväntat syns, syr man igen och planerar om!
- Jag vet. - Jaså?
Då hade ni tagit ut tumören härifrån,
och då hade Lori kunnat prata nu!
Det är så dumt och arrogant gjort!
Titta, så eleganta ni är!
Mamma, Mara vill säga en sak.
- Jag... Nej, egentligen inte. - Jo då.
Dr Avery och jag har bestämt oss för att inte följa med er i kväll.
- Om ni inte hemskt gärna vill... - Stå på dig.
Ni tog ju hit mig för hjälp med nåt privat -
- fast jag kunde ha fått erfarenhet i yrket, så jag tar ledigt i kväll.
- Jag tänker rå över min tid själv. - Sluta omedelbart.
- Där satt den. - Du avslöjade min spion.
Jag ska behandla henne väl. Ha det så trevligt. Jag älskar dig.
- Doktorn. - Doktorn.
Doktorn...
Jag tänkte ändå ta tillbaka inbjudan. Jag har en dejt i alla fall.
Vilken jobbig dag.
Hjärttumör, en svår blödning... Men du kämpar på!
- Ska vi åka hem? - Ja, snart.
- Kan du fota oss igen? - Javisst.
- Alex, kom! - Nej, det går bra ändå.
Kom hit!
Okej. Ett, två, tre!
En kär liten kattunge...
- Så underbart fin du är. - Jag trodde att du skulle svika mig.
Och det ska jag tyvärr göra.
- Jag är ledsen, men jag kan inte gå. - Är det för att jag har flörtat så?
- Nej då. - Du vet att det bara är på skoj.
Din fru behöver inte oroa sig.
Min fru har Alzheimers.
- Hur illa däran är hon? - Det är illa.
Hon bor på ett vårdhem. Jag hälsar på henne varje kväll.
Hon vet oftast inte vem jag är, men hon vet att jag är bekant.
Men hon är inte närvarande. Och jag saknar henne.
Jag saknar hur vi skrattade och pratade.
Jag saknar att få känna mig som en man, inte bara en vän.
Men jag var inte ensam i dag.
Jag kände mig som en man i dag och det kändes bra.
Så jag litar inte tillräckligt på mig själv för att gå ut med dig i kväll.
Och min fru behöver mig. Och jag behöver få träffa min fru.
Richard, du är en bra man.
- Vet du det? - Jag försöker komma ihåg.
Tack ska du ha för en underbar dag.
Vill du verkligen byta om? Vi kan gå till nåt fint ställe.
Till nåt ställe där du kan fortsätta se så där strålande ut.
Egentligen... är jag inte så hungrig.
Inte det?
Kan du hjälpa mig med dragkedjan?
Kan du hjälpa mig lite mer?
Vi har alltid goda avsikter.
Vi vill alltid göra det rätta.
Men vi vill också testa gränser.
Så vi löper risken att gå för långt.
Vi får lära oss att inte göra skada, men vi ska samtidigt skära i folk.
- Är allt som det ska? - Nej.
Tänker du på Lori?
Så klart jag inte kan återvända till neuro. Du möter inte ens min blick.
- Det är inte bra för oss. - Jag vet.
- Vill du prata om det? - Nej.
- Vill du bli distraherad? - Nej.
Vill du vara ifred?
Nej.
Därför gör vi saker...
...trots att vi borde ha låtit bli.
För det är svårt att medge att man inget kan göra...
- Du är vaken. - Du kom aldrig hem.
- Ja. Det beror på... - ...en bussolycka, en tågolycka...
- Vi måste bara låta allt vara... - Varför stirrar du på mig?
- Jag undrar om jag ska ta det här nu. - Ja, det ska du.
- Jag är trött och det är sent. - Det är alltid sent!
Och du borde vilja ta det med mig, men du vägrar.
- Var är du? - Jag är här för tusan. Jag är hemma!
Nej, det är du inte.
...innan vi gör allting mycket värre.
Innan vi gör ofantlig skada.
Säg ärligt nu, för jag håller på att bli knäpp.
- Älskar du mig fortfarande? - Det handlar inte om det.
Jag älskar dig så mycket att det gör ont.
Okej. Okej då.
Då kan vi lösa det här... prata. Vi måste prata!
Jag står inte ut längre! Och jag håller på att bli galen på riktigt...
Den där sjuksköterskan Emelie... Jag påstod att hon låg med dig.
Förlåt. Det känns som om...
Det känns i hela kroppen som...
om du vore otrogen mot mig.
Sen kommer du hem och säger att du älskar mig.
- Och jag är så lättad, för... - Sluta.
Jag sa att jag älskar dig så mycket att det gör ont.
- Okej. - Jag sa...
...att det gör ont... att älska dig.
Säg det, bara.
Jag är inte otrogen med Emelie.
Men jag har varit otrogen.